Portugal, 1813. Wellington vilar sin armé innan offensiven mot Napoleon.
Men i ingenmansland mellan arméerna i bergen i norra Portugal-
-är andra styrkor aktiva.
Hörrudu, vad tusan gör du här?
- Eskorterar Lady Farthingdale. - Vem är det? Din sprätt!
Jag protesterar, Sir. Och få ut sluskarna ur kyrkan.
Skjut honom, Smithers.
Lady Farthingdale, Sir. Är god för en del pengar, vill jag tro.
Lord Farthingdale är tursam jäkel, Marshal, mon ami?
Kanske, men slöjan är en fet sås som döljer den verkliga anrättningen.
Klä av henne, Kelly!
Jag gör det själv.
- Vad heter din make, madame? - Sir Augustus Farthingdale.
- Är han general? - Han är överste, som ni.
Passa tungan, my lady. Om ni nu är en lady.
Ni verkar mer vara en portugis.
Här är min förlovningsring med initialer. Här är mitt bevis.
- Hur länge har ni varit gift? - I 6 månader.
Jaha, så ni har fortfarande glansen kvar...?
Varför besöker ni kyrkan?
Statyn av Maria, och kyrkan ska ha speciella krafter.
Jag kom för att be om ett barn.
Skjuter Lord Farthingdale blanka skott, alltså?
Strunta i honom, jag ger er en full mage innan solen går ner.
- Är er make rik? - Mycket.
Så hur mycket får vi om vi tar med henne tillbaka?
- Mycket . - Se där.
- Hur mycket om Hakeswill fyllt er? - Ingenting.
Du får lämna henne ifred, och hon vi hittade igår. Tills vi fått betalt.
Du får hitta en annan kyckling till din gryta.
Den här är min. Skicka henne till härbärget.
Är det så här britterna behandlar sina allierade?
Vi står inte under någon flagga. Vi slåss för oss själva nu.
Madame, ni får äta med mig i kväll.
Jag lagar kyckling med olja och vitlök, och med fint rött vin.
- Godmorgon, sir. - Jag har fått brev om kidnappning.
De vill att vi skickar Sharpe med pengarna. Varför vill de ha honom?
- Hur ska jag veta? - Det får du ta reda på!
Vad gör du för nytta om du inte vet varför de vill ha Sharpe?
De är en av två saker jag inte förstår.
Det andra är varför du bryr dig så om Augustus Farthingdale.
En sprätt som söker ära i Spanien med några gamla trötta hästar.
Det i alla fall något om sir Augustus.
Sex veckor och han låter sin fru strosa i byar alltför nära gränsen.
Nu har desertörer tagit henne och kräver guld för att rädda hennes liv.
Men han har mynten. Han är rik, låt honom åka själv.
Brevet kommer direkt från London, Nairn.
Sir Augustus skickas i kungens tjänst till den portugisiska regeringen.
De är våra allierade. Vi måste vända oss till sir Augustus i våra ärenden.
- Herregud. - Han är här om någon timme.
Han vill veta hur jag ska hämta hem hans fru.
- Förstår du? - Ja, sir.
Hör noga på, då.
Fransmännen anfaller närsomhelst. Jag behöver portugiserna.
Jag behöver alla vänner vid hovet i Lissabon.
Sir Augustus är antingen till hjälp eller ett hinder.
Han kommer att jaga på mig för att få sin fru tillbaka.
Så jag kommer att jaga på dig. Och ni, Nairn...?
Jag jagar på kapten Sharpe, sir.
Det är ett heligt spel...
Ramona... Min gamla vän.
- Hörni, furiren? - Översten, herregud.
- Ställer upp,sir. - Stanna kvar...
Jag kommer, översten...
- Här är jag, allt väl...? - Namn, grad!
Furir Patrick Harper, sir. 95:e gevärsplutonen.
Jag hörde er svära, furir Harper. Hur vågar ni framför en officer?
Jag ber om ursäkt, sir. Den hoppade ur munnen.
- Vilka är de där skitiga vildarna? - De är utvalda för sin skicklighet.
- De bär vita band för sitt mod. - Inte länge till.
Och du ska inte ha ränderna, Harper.
När jag träffar Lord Wellington ska ni rapporteras för dåligt uppförande.
Ursäkta mig, sir. De löd under min order, sir.
Er order, sir? Vem är ni att ge order?
Jag är officer, sir.
- Är ni officer, sir? - Ja, sir.
Kapten Sharpe, 95:e gevärsregementet.
Sharpe... Jag har hört talas om er i Lissabon.
Är ni han som Wellington lyfte i graderna?
- Ja, sir. - Tyckte nog att det var en dålig idé.
När jag träffar Wellington ska jag diskutera ert uppförande.
Är det ni, sir Augustus? Major Nairn från Wellingtons stab.
- Jag antar att ni är Farthingdale? - Det stämmer, Nairn.
Jag vill klaga på en av era officerer.
Lord Wellington väntar er. Han vill tala om ärendet som oroar er.
Jag vill bada och byta om först. Var är mitt tält, Nairn?
Till höger... Jag ska koka vatten till er.
Den där översten kom för att göra er till major, kan ni tro det?
Inte riktigt, sir.
- Höger hand till gud, Sharpe. - Det där är er vänstra.
- Jag svär till gud, Sharpe... - Blir jag inte major nu?
Kanske inte.
- Rapportera till Wellington kl 19.00. - Varför då?
Vad ska jag säga när jag får klagomål?
Var en man, Sharpe. Fjäska och var ödmjuk.
Men nu behöver du oroa dig för hur du får hästarna från raketerna.
Jag kanske har tur. Jag kanske sprängs till himlen?
Så ska det låta, Sharpe.
Pålitligt, löjtnant. 10 raketer, och alla missade.
- Vi tar hästarna, Harper. - Vänta...
En sista omgång...?
Sanningen, löjtnant, är att jag vore tokig om jag ville se en till...
Okej, en sista. Men om ni missar så tar vi hästarna.
- Kom igen, Pat. - Sir!
- Vart ska ni, sir? - Få lite lugn och ro i ladan.
Rakettrupper, ladda om!
Okej, visa flaggan, Pat.
Jag har träffat sergeanten i Badajoz, Billy Smith.
Han låg vid Shorecliff camp, där raketerna tillverkades.
De sa att de skickade iväg dem, men de kommer hitåt.
- Buenas dias, var är Richard? - I ladan.
Rakettrupper, förbered avskjutning.
Kom tillbaka, Teresa.
Tänd stubinen. Ställ er vid sidan.
Teresa!
Hej, miss Teresa. Hej då, miss Teresa.
Säg till Gilliand att han får uppskov med raketerna.
- Han kan behålla hästarna. - Sir!
Jag har saknat dig. Hur mår vår dotter? Hur mår Antonia?
- En fri själ. - Som sin mor.
Vad lägger man märke till först?
Hennes ögon. Hon ser allt. Hon kommer att skjuta bra, som du.
My Lord, den här Sharpe är fem minuter sen.
För att inte tala om hans uppförande i morse. Ni måste tala med honom.
Ursäkta mig överste. Vi är upptagna av er bok.
"Praktiska tips till unga officerare i krigskonst"-
-"med referenser till läget i Spanien".
Grattis, ni skrev boken innan ni kom till Spanien. Det är självförtroende.
Absolut. Fantastiskt sir Augustus.
Jag uppskattar era vänliga ord, my lord.
Men min frus läge oroar mig mycket.
My lord.
Goddag madame. Överste Farthingdale, hovets representant i Lissabon.
Commandante Moreno, befäl över spanska gerillan, över gränsen.
Hon ska vara med vår operation. Och Sharpe från 95:e.
Vi har träffats. Ni är sen. Jag står inte ut med opunktlighet.
Ledsen att jag är sen. Inspektionen av raketerna tog en hel timme.
Jag är inte nöjd över att ni inte ger mig mina hästar.
- Kan raketerna vara något, Sharpe? - Ingen skärpa, men de kan skrämmas.
- Ljudet skräms. - Blev du rädd?
Jag var mycket rädd, sir.
Är Sharpe rätt man att ta med lösen, sir?
Han sticker väl inte, om någon avlossar ett skott?
Vem är token?
Jag har inte kommit hit för att höra om raketer. Vad händer med min fru?
- Har ni lösen...? -500 guineas.
Desertörerna vill att kapten Sharpe levererar lösen.
Han kände antagligen skurkarna som menig.
Så blir det när de ska stiga i grader. Jag stödjer det inte.
My lord, får jag tala.
Sir Augustus har nog rätt i att den som frågat efter mig, känner mig.
Jag var furir och plikttrogen.
Det är rimligt att tro att de vill skära halsen av mig.
Men om Augustus inte litar på mig, så får han gärna resa själv.
Jag kan acceptera Sharpe, om ni också gör det, my lord?
Vi kör, Nairn.
Vi är här. Adrados är här.
Tre dagars marsch i tuff terräng.
Spanjorerna kallar det guds väg, för den leder från Portugal till Spanien.
Vi eskorterar med pengarna till floden. De stannar vid svart flagg.
Sharpe och en man till fortsätter, endast med egna vapen.
Blir det problem så skär de halsen av lady Farthingdale.
Bland annat. Det var allt my lord.
- Vad säger ni, Sharpe? - Vi reser i gryningen, sir.
Det låter bra. Översten?
- Jag hade velat resa själv. - Nej, de tar dig och höjer priset.
Jag har viss påpekanden att göra gällande Sharpes uppförande.
Min fru är en lady. Ni bör se till att kapten Sharpe-
-beter sig riktigt. Vilket han kanske inte lärt sig hemma.
Hur vågar han prata om kapten Sharpe på det viset, my lord?
Morenos känner det i blodet. Vi vet när någon pladdrar.
Sir Augustus, ni pladdrar. Stäng munnen, innan jag gör det.
Hur vågar ni...?
Sir Augustus har en poäng. Era män kan vara lite grova.
Sir Augustus har skrivit en bok om uppförande, ni bör läsa den ikväll.
Det står bra saker. Hör på här:
"Under marsch skall leden hållas. Inga oljud får förekomma."
Läs den delen för dina män efter bönen ikväll, Sharpe.
Vilda hästar kunde inte hindra mig.
Tala inte om hästar, Sharpe. Utgå!
Om ni vore man, skulle jag duellera er och döda er.
Hon kalla för "nålen". Fråga mig inte varför.
- Svävar jag i fara? - Eskortera översten till sitt.
- Höll Sharpe stilen? - Han vill bli major.
- Tror du att de överlämnar henne? - Knappast
När de fått pengarna tar de kål på henne, och vi kan inte göra något.
Jag tycker synd om Sharpe.
Van tog den vägen? Jag ser den. Här är den. Iväg med dig.
Nej, Harper.
Drick ur.
Den hårt stridande 95:e. Först i fält, och sist därifrån.
Hör på här: "Soldater skall inte umgås med lokala kvinnor i värme".
Hörde att du gjort Ramona på smällen. Bra gjort.
Tack. Det känns konstigt att bli pappa.
Det går bra för mig. Och jag är ingen bra pappa.
- Ta inte efter mig. - Det ska jag inte.
- Håll koll på Farthingdales tält. - Farthingdale, Harper.
Han sprider pengar som sand, och försöker hitta problem med dig.
Han pratade med mig om dig och Teresa.
- Vad sa du? - Att du var galen i Teresa.
Han verkade nöjd och gav mig en silvershilling.
Bra, ge den till Ramona. Det har hon förtjänat.
First din feta mage, och sen sin egen. Godnatt.
- Godnatt, sir. Godnatt, miss Teresa. - Godnatt
Hallå! Är det för mycket att be er flytta era feta arslen.
Ge Sharpe lite enskildhet.
Ni får en Voltaire och en De Sade, för sir Augustus.
- Men kom tillbaka med den? - Självklart, sir.
- Godnatt, sir. - Godnatt, Harris.
- Det är jul om två veckor. - För kallt för att klä av sig.
- Ta av den i sängen? - Ja.
- Jag hatar den där Farthingdale. - Han saknar sin fru...
Jag känner likadant för dig ibland, när du far iväg.
Jag känner så för lilla Antonia. Jag saknar henne.
Hon måste vara väldigt vacker, hans fru.
Vacker...? Hur kan du veta det?
För att han var glad att du var galen i mig.
Han var rädd att du skulle bli kär i hans fru.
Du tänker för fort för mig. Jag hänger inte med.
- Är det sant att du är galen i mig? - Harper hör lite dåligt.
Jag sa att jag var galen på dig.
Jag undrar varför Harper var så lycklig.
För att han ska få ett barn...?
Nej, för att han fått en shilling.
Omöjligt-
- Vad är det Isabella? - Bäst att inte titta.
Oroa dig inte. Jag är gift med en fransk överste.
Vi blev kära innan kriget. Han är modig, han kommer snart.
Jag är gift med en engelsk överste. En fegis.
Han kommer inte komma.
För hem min fru, och ni ska få en guniea.
Blir det klagomål på ert uppförande, får ni galgen.
- Håll stilen, när ni får se min fru. - Ja, sir.
Ta över, kapten Sharpe.
- Tycker ni fortfarande synd om honom? - Vi går, Harper.
Soldater, till vapen!
Höger om.
Marsch!
Se höger.
Perkins...
Ner, Kelly.
Välkommen hem till mig, Sharpie.
Inte undra på att Harris läser Voltaire, hör här...
"Dieu n'est pas pour les gros bataillons"-
-"mais pour ceux qui tire le mieux".
Gud är inte vid de stora batalj- onerna, men vid de goda skyttarna.
Inte illa för en fransman...?
Tror du att desertörerna kommer att överlämna henne imorgon?
Självklart, så snart de får pengarna.
Du ljuger illa, Richard.
Så jag kommer alltid att vara trogen. Annars märker du det.
Ser du vad jag ser...? Ibland önskar jag att jag vore blind.
- Det ser ut som en armé. - Inte bara det. Kolla uniformerna.
Herregud, det är fransmän också.
Spanjorer och portugiser också.
När det här kommer ut så blir det kaos hemma.
Vill ni se något roligt? Ner!
- Han får inte döda Sharpie. - Varför inte?
- Jag vill göra det själv. - Du får vänta tills vi fått pengarna.
Du har rätt.
Kom igen, Sharpie.
- Känner du honom? - Nej, och inte han mig.
Men jag var med vid Talavera när han stred mot fransmännen.
Han minns nog inte. officerare ser inte lägre grader.
- Vänta, parlez vous anglais? - Oui.
- Vill ni inte ha guldet, desertör? - Kallar ni mig desertör?
Vad ska jag annars kalla en hund som ni?
Dö, din förbannade desertör!
- Döda franskaset, sir. - Michel
- Vi avbryter på er heder. - Min heder, monsieur.
Jag är kapten Richard Sharpe, vid Wellingtons 95:e regemente.
Så ni är inte desertör...?
Vi är i samma uppdrag, monsieur. Ar det så här ni skämtar?
Dra in oss i strid? De ser antagligen på där uppe.
Harper, låt honom vara.
Spelet är över. Vill ni ha pengarna?
Ta med damerna.
- Dubreton, befäl över bataljonen. - Överste? Ni talar bra engelska.
Min fru är engelsk.
- Har de tagit någon för er? - Min fru.
- Vet de att ni är hennes make? - Nej.
Kul att ni kunde komma, Sharpie.
Hur är det med ryggen, kompis?
- Vem är det? - Han heter Hakeswill.
Obadiah Hakeswill.
Han fick mig pryglad en gång. Och Harper.
Och nyligen försökte han våldta min fru. Jag svor att döda honom.
Hur mår er spanska hora, Sharpie?
- Om ni skjuter så dör er marskalk. - Avbryt
- Mes amis... - Låt honom gå.
Låt honom gå!
Mina vänner. Låt oss undvika strid.
Låt oss äta. Bien? Va ici...
C' est bon, trés bon...
Det är Deron. Han kallar sig "Marskalk pot au feu". En bra kock.
Nog med franska, Sharpie. Vill ni ha damerna, ge mig pengarna.
Hör, våra gisslan.
Hon försökte fly. Vi märker henne med hett järn. Det gör ont.
Vill ni träffa damerna, Sharpie? Följ med mig...
Festligt är att vi fransmannen har en engelsk kvinna.
Och en till hälften portugisiska för Farthingdale.
Festligt...?
Dupont!
Det här är din, överste.
Men ingen franska. Ett ord och hon åker tillbaka till cellen.
Tala engelska, som en kristen.
Madame, jag är överste Beauchamp. Jag känner er man överste Dubreton.
- Han skickar sin kärlek. - Jag hoppas att han är vid gott mod?
Han oroar sig för er, madame. Och ni?
Jag förlorar min blomstring i en ensam dysterhet.
Jag förstår att er man älskar er. Ni är skinande vacker.
Det var väl fint. Nu är det Sharpies tur.
Ta ut Lady Farthingdale.
- Kapten Sharpe vid 95:e. - Isabella, Lady Farthingdale.
- Jag ska föra er hem, my lady. - Sharpie, vi har ändrat oss.
- Vi vill ha dubbla summan. - Vi har betalat!
Det betalar hennes dygd, men bara i fem dagar.
Kom tillbaka samma tid, med dubbla summan, sir.
Om vi gör det, hur vet vi att ni släpper henne?
Du får lita på mig. Kommer du en minut för sent, gör vi slut på dem.
Skicka runt dem, pojkar. Det blir kul.
Visa en behag, my lady.
Klä av henne.
Känner inte jag er? Från slaget vid Talavera.
- Jag vet nog vad ni heter. - Tala inte med dem. Klä av henne.
Fransmännen får göra det.
Nej, om ni vill förnedra någon, förnedra mig istället.
Visa Sharpie vad ni har, my lady.
Upp med blicken Sharpie, eller jag pryglar henne till kloster.
Visa er kropp, miss.
Ni är vacker, frun.
Ska jag hälsa er man? Har ni något att säga?
Kom snart, kapten Sharpe.
Det räcker, Sharpe. Gå nu. För bort dem!
Jag har ett budskap från general Wellington.
General Wellington har lovat...
...att de som inte representerar armén, skall hängas innan nyår.
Fem dagar, Sharpie...
My fru är en lugn kvinna, men verkar blivit lite hysterisk.
Hon citerade dikter: "Jag förlorar min blomstring i ensam dysterhet".
Se om någon känner till dikten.
- Varför? - Jag tror att det är ett meddelande.
Ert meddelande är inte mitt bord.
Det kan hjälpa om ni ska rädda Lady Farthingdale.
Planerar ni inte att rädda er fru också?
Jag går i döden för henne.
Min franska befäl vill inte riskera liv för att rädda min engelska fru.
- Vad ska ni göra, överste? - Min eskort, jag måste gå.
En man utan grad beordrar en överste?!
Har ni inte majorer som beordrar generaler? Ta det lugnt.
Det här är mannen som övergav min fru. Han har ingen heder.
Vem är engelsmannen?
Jag talar engelska, Dubreton. Och det gör nog även han.
Jag heter Ducos, major Ducos. Och ni...?
Kapten Richard Sharpe, 95:e gevärsregementet.
Är det samme Sharpe som stal örnen vid slaget vid Talavera?
"Stal" är ett starkt ord. Jag hittade den i en fransk kolonn.
Hemma får man det man hittar.
Kom överste. Vi har slösat tid i Adrados.
Det är ett dåraktigt uppdrag från början.
"Dåraktigt uppdrag"? Hans fru är gisslan, vad ska han göra?
Hitta en ny. Som du bör göra om er fru hamnar hos mig.
Säg till Teresa att hon får lida som en hora, om hon hamnar i Frankrike.
Du är en död man, Ducos.
Ni är spion, Ducos. Och ingen bra heller.
Jag ska meddela mina befäl att frans- männen har en agent i området.
Och när min fru hittar er på vår mark, så ska ni dö som hund.
Adieu, monsieur Ducos.
Kan ni inte svara på en enkel fråga?
- Är Lady Farthingdale vacker? - Kanske, om man gillar stilen.
- Såg du henne, Harper? - Det gjorde jag.
Hon är slank och proportionerlig, om du förstår?
Harper, jag har med en halv flaska fin irländsk whiskey från Salamanca.
- Säg något och du är död, Harper. - Död men full.
Gud förlåt mig, hon kläddes av inför Sharpe-
-för att han skulle bry sig om henne.
- När ska du tillbaka? - Vem har sagt att jag ska tillbaka?
Du, genom att inte prata om henne.
"Jag förlorar min blomstring i ensam dysterhet..." Det är jag.
Rapportera, sir.
Ledsen att vi misslyckades, sir.
Tänk inte på Lady Farthingdale nu.
Det som betyder något är att du slätade till odjuret major Ducos.
Bra gjort, Sharpe. Ducos är en typ.
Bonapartes högra hand.
Med Ducos kommer alltid besvär.
Han planerar en attack i norr, jag känner det på mig.
Det kan vi inte vara säkra på. Och vi har Farthingdale att tänka på.
Wellingtons tält klockan 18.00. Gör dig redo för sir Farthingdale.
Han vill ha en skriven rapport, Sharpe.
- Lanser? - Nej, rakettrupper, sir.
Jag vet, men det såg ut som lansar.
Kunde varit kavalleri till och med, om ljuset vore sämre.
Lansar? Jag måste protestera. Vi är rakettrupper.
Inget kavalleri...
- Lansar! - Det är vi inte tränade för.
- Vi skjuter raketer. Vill du se igen? - Nej.
Vi träffade nästan ladan i morse. Och jag har laddat en raket.
- Nej. - Tänd på...
Betyder det att ni inte får användning för oss, Sharpe?
Jag ska nog få användning för er.
Oroa er inte.
Rakettrupper, ladda om!
Ni misslyckades, Sharpe?
Det var inte Sharpes fel, sir.
Jag önskar jag kunde tro det.
Sharpe skickades efter min fru, och hon är inte här.
Hovet i Lissabon vill veta varför.
Det har skötts slarvigt, och jag håller er ansvarig.
Vi kommer snart bådas hållas an- svariga för att vi förlorar Spanien.
- Vad menar ni, sir? - Major Nairn.
Jag ska klargöra tre saker.
Först om Adrados. Vi trodde vi hade att göra med desperados.
Enligt Sharpe är det en armé, män i brittisk uniform dödar spanjorer.
Det hotar vår allians med Spanien.
För det andra, kan ni föreställa er moralen hos våra män vid jul.
Rykten säger att paradiset finns i bergen. God mat och ingen prygel.
Skulle du inte desertera...? Det skulle jag.
Disciplinerade trupper...? Omöjligt.
Var inte dum, sir. Disciplin är granne med anarki.
Hör på, överste. Vilket tror ni är den yttersta målet?
För fransmännen efter revolutionen, är det frihet.
För whigs är det att sprätta i parlamentet.
Gör vad som helst, men stör inte välbehaget.
För vanliga meniga är det anarki. Att göra som han vill.
För mig och Bonaparte är det högsta målet ordning.
Vi är inte whigs.
Vi vet att man älskar sin nästa ena dagen, och dödar honom nästa.
Om vi inte dödar desertörerna, så är de ett större hot än Bonaparte.
Tack för att ni inte glömmer det.
Ni hade en tredje punkt, Nairn.
För det tredje: Sharpe rapporterar att överste Dubreton...
...rådgivits av major Ducos.
Ducos är en otrevlig typ, sir.
- Hur vet ni det? - Han är i min bransch, sir.
Varför varnar Dubreton er om Ducos?
Dubreton slits mellan sitt land och sin fru.
Han bedrar inte Frankrike, men han är rädd att de anfaller Adrados.
Vi tror att Ducos planerar en invasion.
De kan skicka en styrka och ta Adrados från desertörerna.
Jag tror att de ska använda Adrados för att få in soldater i Portugal.
Om fransmännen anfaller, så kommer desertörerna att döda gisslan.
Ducos struntar i gisslan. Vi måste dit före honom.
Men om vi skickar en styrka så dödar de din fru.
Jag är ledsen sir Augustus...
Det är inte ditt fel att sakerna inte är som whigs tror de är.
Ni måste ta på er lite av skulden i London.
Vad kommer de säga: "Hur kunde han låta sin fru bli kidnappad..."
Såna saker. Ni förstår väl vad jag menar, sir?
- Vad föreslår ni, my lord? - Sharpe har förslagen.
Han har lagt fram en dristig rädd- ningsplan som inte är för de svaga.
Det kan fungera.
Hur vet vi att kvinnorna är i klostret?
Överste Dubretons fru är engelsk och svarade så här...
"Jag förlorar min blomstring i ensam dysterhet..."
Det är en dikt av Alexander Pope som heter "Eloisa till Abelard".
"Nu varm i din kärlek. Växer i din blomstring."
"Förlorad i ett klosters ensamma dysterhet".
Vackert...
Herden sa att "klostret" är den övre balkongen.
Nunnorna sov där.
Om vi kan skydda balkongen med vapen och ammunition-
-så kan vi skydda kvinnorna tills vi får uppbackning.
Och ni kommer bakom med räddningstruppen, sir Augustus.
Ja, naturligtvis blir det jag som leder räddningsaktionen.
Jag ser ingen plats för er, Sharpe.
Det kan inte ledas av en kapten. Det krävs en Major. Regler.
Kan ni ge en ord på att ni stödjer att en major leder aktionen?
Absolut.
Nairn, läs brevet som prins Regent skrev till Sharpe.
- Prins Regent? - Sharpe har också vänner vid hovet.
I London, inte Lissabon.
Regent har följt Sharpe sedan han tog örnen vid Talavera.
Läs, Nairn.
"George den tredje, vid guds salighet, Storbritannien, etc. etc."
"Till vår betrodde, älskade och nobla Richard Sharpe."
"Vi utser dig till major i Spanien och Portugal..."
Grattis major Sharpe.
Ni kan nu ta över aktionen.
Allt enligt regelverket, överste?
Jag kan inte ifrågasätta Regents omdöme.
Men majoren här som är ansvarig för en komplex aktion-
-inte ens har skaffat sig en klocka!
Ni får låna min, sir. Lämna tillbaka den.
My lord, om ni ursäktar mig.
Varför tror ni att det blir lätt att komma in i Adrados?
Jag går in på julafton.
Utmärkt idé, de kommer att vara packade.
- Om räddningstruppen...? -60 soldater, de kommer ikväll.
Kom Teresa, commandante Moreno, med oss till floden, sir?
Nej, Nairn skickar henne nordväst för att spana på fransmännen.
Säg farväl till henne nu. Utgå.
Ja, sir.
- Tämligen farligt uppdrag. - Ja.
Soldater... Halt!
Gör er redo!
Vänster om!
Det här ordnar du, Sergeant.
Jag älskar dig.
Må gud vare med dem, Cooper.
Dessa arma själar känner väl inte Sharpe?
Nej, mr Cooper.
De vet inte att Sharpe räddade livet på Wellington.
Nej, mr Hagman.
De vet inte att han sköt tre dragoner ur sadlarna på 30 sekunder.
Nej, mr Harris.
De vet inte att Sharpe sköt en man-
-när hans avskjutare var rostig. Det vet de inte, mr Hagman.
Att han sköt en officer för att han hade dam på knapparna.
Vad var det Sharpe tyckte en soldat skulle vara gjord av?
Påminn mig.
Vad som gör en bra soldat, enligt major Sharpe-
-är förmågan att skjuta tre omgångar i minuten, oavsett väder.
Kom ihåg det.
Tystnad pojkar. Här kommer djävulen själv.
Soldater, till vapen.
60:e gevärsregementet anmäler sig redo. Höj vapnen!
Dina män är smutsiga sluskar. Det är vanära.
- Vad heter ni, mister? - Kapten Frederickson, sir.
- Har ni inga ursäkter? - Män är smutsiga, gevär rena.
- Vad ler ni åt, sir? - Ingenting, jag ber om ursäkt, sir.
En god soldat har skäl när han ler.
- Ert namn? - Rossner, sir.
- Vet ni vad som gör en bra soldat? - Ja.
Förmågan att avfyra tre omgångar i minuten, oavsett väder.
- Vad ler ni åt, Frederickson? - Jag ler inte, sir.
Jag träffades av en musket och knäckte käken. Jag har löständer.
Leendet sker automatiskt.
Jag har även löshår, det kommer från en häst.
- Vet ni vad som gör en bra soldat? - Ja, sir.
Att hålla munnen stängd när han får dumma frågor från ett befäl.
- Ni struntar i det mesta, sir? - Jag gör min plikt.
Du blir bra. Lediga, Frederickson!
- Vem är bästa skytten? - Taylor, sir.
Okej, Taylor. En shilling på att du inte ens slår en av de nyrekryterade.
Perkins, får jag den där...
Okej Taylor, gör er redo.
Otroligt, Perkins sköt rakt i Taylors skotthål.
Frederickson, vad kallar de dig bakom ryggen?
Sweet William...
- Kan inte Harris ta klänningen? - Han har inte figuren.
Det är inte rättvist. Det är alltid jag.
Jag protesterar, sir. De tar krutet från raketerna. Vi är lurade.
Jag måste protestera.
Du får välja på det, eller bära klänning.
Det här är inget jobb för en soldat.
Om du inte gillar vad du ser, kan du gå vakt.
Allez!
Oroa er inte Lady Farthingdale, ni har gott om tid att göra intryck.
Vill ni ha en gås till att plocka...?
Så snart Sharpie är tillbaka, och vi kan sprätta hans mage.
- Vi tar ner dig till dansen... - Mördare!
- Vi träffas prick klockan sex. - Ja, sir.
God jul, sir. Och lycka till.
Håll tempot, Perkins. Det är Ramonas enda klänning.
Kompis, kan ni ta hand om den här.
Vem där...?
Jag minns er...
Kelly, Cannaught Rangers.
Du sänkte en dragon i Talavera.
De mindes de inte när de pryglade mig.
Men jag mindes, eller hur, Kelly...?
Passera, kompis...
- Vill ni följa med, Kelly? - Tack, sir.
Cooper...
Madame Dubreton...?
- Kapten Sharpe. - Oroa er inte. Ni är snart ute.
- Ta Isabella istället. - Harper...
Sätt Hagman och Harris på vakt, ni andra få lite sömn.
Isabella...
Richard, förlåt. Jag trodde...
Jag har mina män här. Inte många. Men vi skyddar er till gryningen.
- Vad händer vid gryningen? - Förhoppningsvis kommer förstärkning.
Jag visste att det skulle ordna sig, när jag såg dig.
Du har inte förändrats så mycket på tre år.
Jag har stigit i graderna, liksom ni har, my lady.
Berätta, hur blev ni fru till en så uppsatt man?
Jag var älskarinna till en hertig.
När sir Augustus blev intresserad avvecklade hertigen relationen.
Från hora till hertiginna, minsann?
Han är en snobb. När han fick reda på att jag var hora, var det för sent.
Han fick hålla min historia hemlig.
- Varför tog han dig till Spanien? - För att gömma mig, antar jag.
Det blir färre frågor här...
Hur långt är det till gryningen?
Tre timmar.
Det är min makes klocka.
Han lånade ut den en natt.
Får jag föreslå ett liknande arrangemang med mig?
Vi kan kalla det en gentjänst.
- Jag har en annan kvinna. - Hon är inte här.
- Har du ingen moral? - Har du läst Voltaire?
Jag han vet mycket om skarpskyttar.
Han vet ännu mer om moral.
Voltaire skriver...
"Jag har ingen moral, men jag är en moralisk människa".
Sån är 329---
Jag tror du har rätt.
Det osar problem.
Jag stannar. Rid söderut. Säg till Sharpe att fransmän intar Adrados.
Han ska försvara byn till varje pris, tills förstärkning kommer.
Vilket motstånd möter han?
En elit. Jag hade rätt. Adrados är strategiskt viktig.
Så om de inte dödar honom i gryningen kommer fransmännen till kvällen?
Även när sir Augustus kommit så är motståndet tio gånger så starkt.
Jag önskar jag hade öron som dina, McDuff.
Jag skulle vilja veta vad odjuret Ducos tänker.
Tänk inte på er fru.
Tänk på Frankrike. Jag vet att general Chaumier håller med.
Vad jag inte förlikar mig med, är en ansikte, Ducos.
Ge mig en sista chans att rädda min fru.
Du slösar bon din tid, vi måste gå till attack.
Madame Dubreton är en charmerande dam.
Vi kunde ge Dubreton några timmar för att hämta henne.
Det är ingen idé. Hon är så gott som död.
Synd att det inte är min fru. Adjö, Dubreton.
Lägg an!
Utvalda mannar!
Miss, kom, ur vägen, vi måste rädda...
- Vad fan är det? - Jag låste för en timme sedan.
Bra.
Eld!
Ladda om!
Jag ger UPP!
Blankt blad, sir.
Du är bland de utvalda, Kelly.
Hakeswill har tagit Isabella.
Sharpies hora! Lägg ner pistolen eller jag skjuter henne i huvudet.
Rädda er, skjut honom!
Lägg ner pistolen. Om ni skjuter överlämnar jag er till Sharpe.
Jag ger upp. Gör vad ni vill med mig.
- Men överlämna mig inte till Sharpe. - Avgjort
- Ni gav ert ord, sir. - Jag tar hand om er själv.
Tjugo döda och Hakeswill är inte med.
Isabella är borta. Jag har tur om jag blir åtalad.
Du handlade modigt och gjorde bra ifrån dig. Säg det till sprätten.
Var är min fru, Sharpe?
Major Nairn, sir.
Jag är ledsen, Sharpe.
Teresa...?
Dö inte...
Jag älskar dig. Jag har fött dig en dotter.
- Jag var på väg. - Snälla. Dö inte från mig.
Du hindrade mig aldrig från att göra det jag måste.
Det var därför jag älskade dig så mycket.
Du gjorde mig fri...
Släpp mig fri nu, Richard.
Snälla...
Jag är ledsen, monsieur.
Här är han som dödade er fru...
En lögnare, tjuv, våldtäktsman...
...och mördare.
Det är inte en man. För bort aset.
Sarah...
Jag är major Ducos, utsänd av Chaumier som slagit läger intill.
Jag har ett meddelande till befälet över Adrados.
Ni får ursäkta major Sharpe, hans fru har just blivit dödad.
Vad är meddelandet?
Ni har en timme på er att ge upp Adrados.
Jag ska meddela Sharpe när han hämtat sig. Tack, major Ducos.
Jag skulle självklart vela beklaga sorgen till major Sharpe.
Men inte när hon var horan som hotade med krig mot Frankrike.
Au revoir, monsieur.
Jag har ett meddelande till Chaumier.
Säg att vi kommer att kämpa in i döden.
Sharpe måste vara sjuk. Vi är tio gånger så många män.
Det blir inga kompromisser om ni inte ger upp inom en timme.
Vi kämpar in i döden.
Jag har befälet, major Sharpe.
Vi måste förhandla omedelbart.
Er fru var en hora, sir. Jag vet för jag har varit hennes älskare.
Om det kommer ut blir du åtlöje i Lissabon och i London.
Res iväg nu, och jag lovar att inte säga något.
Men jag älskar henne...
Du är en förbannad lögnare...
In i döden...
Överste Debruton...
Eftersom Sharpe är så bestämd, ska vi inte vädja till er fru.
Madame...
Säg till general Chaumier att jag har hästar, soldater och artilleri.
Säg honom i Voltaires ord: "Gud är inte med bataljonerna".
"Men med de bästa skyttarna."
- Du sa att du inte pratade franska? - Jag ljög.
Min fru lärde mig det. Hon lärde mig mycket.
Men främst hur man tar farväl.
En vacker dag ska jag ta farväl av dig också.
Med säkerhet...
Du har hundra män, Sharpe, men hästar och artilleri?
Soldater... Lägg an!
Eld!
Till vapen!
Soldater... Vänster om!
- Läser majoren Voltaire? - Ja.
Han är skärpt.
Han begraver sin fru på berget, Ducos.
Han hamnar hellre bredvid än ger upp.
Han bluffar. Han har inte mer än hundra män.
Ursäkta mig, han har hästar, män och artilleri.
- Han sa det, eller hur? - Ja, absolut.
Han ljög. Jag såg inget kavalleri eller artilleri.
- Han bluffar. - Det gör vi också, Ducos.
Det här är knappt en spaningstrupp. Vi har bara infanteri.
Mina order säger att jag måste dra mig tillbaka om det blir motstånd.
Mina order från Paris är att få övertag på britterna innan nyår.
Jag föreslår att vi går till attack, nu, sir.
Major Ducos...
Jag är med om ni garanterar att de inte har kavalleri eller artilleri.
Men jag vill ha det skriftligt.
Självklart, generalen.
Jag tar fullt ansvar.
Jag tar självt också äran av en seger.
Vive Ia France...
Främre raden, på knä!
När vi drar fram i rader, så är varje ärta för sig.
Det svårt att plocka upp en ärta med en gaffel.
För att äta ärtorna så flyttar vi ihop dem i klump.
Sen...tar vi upp allihop.
Hur ska Sharpe få ihop ärtorna?
Med Kavalleriet, men han har inget. Ni har nog missförstått, my lady.
Kavalleri!
Mon dieu!
Kavalleri...
Eld!
Mr Gilliand...
Raketartilleri, gör er redo för avfyrning...
Tänd på!
God morgon, käre William.
Bra jobbat, mr Gilliand...
Undrar om vi inte snart kommer till månen, med av dina raketer...
Sir...
Snyggt jobbat, sir.
Ni kan inte döda mig.
Ni kan inte...
Översättning: Björn Hessle Les Mots, 2007